![Ivan Lesay - album Pretlak](https://www.ivanlesay.com/wp-content/uploads/2022/04/Ivan-Lesay_album-Pretlak.jpg)
PEŠÁVÁR
aj jedno je veľa
dve sú až príliš
v škole sa strieľa
raz, dva, tri, štyri…
tisíc dier v stenách
zo sedem samopalov
tisíc dier v telách
mizne z nich teplo
iba chvíľu potom
v bielej plachte sa spí
telá skosené jak tráva
sviečky horia, dohoreli
dve by boli veľa
ale jednostotridsať?
to sa pochopiť nedá
to sa nevysvetlí nijak
toto káže boh?
takého ja môžem…
toto káže aláh?
takých ja môžem…
v decembri v pešáváre
nebo zatvorilo oči
otočilo sa chrbtom
v decembri v pešáváre
KLAVÍR
celý svoj život
na vlnách oceánu
jeho domov je loď
otca nikdy nemal
len starý klavír
jeho matka je hudba
noty miesto mapy
a príbehy ľudí
tým sa on živí
od brehu k brehu
bojí sa vystúpiť
jeho hranicou je strach
že ako stratil otčima
ako stratil tanečnicu
ako stratil priateľa
že ako stratil, všetkých stratil
keď vyjde na pevninu
stratí aj tú poslednú istotu
že tie horizonty ho zabijú
prvý schod, druhý schod, tretí schod
ďalej to nejde, ďalej sa nedá
vojna sa skončila, doslúžila loď
sedí na dynamite, sedí, hrá a spieva
NEDÁ SA SVIETIŤ
lúče svetla
z iného sveta
kde nie je čas
kde je len nečas
mesiac ich odrazí
padnú na sietnicu
zamrazí nás
aj kráľ slepých
otvára oko
vyzerá zblednutý
vyzerá z priekopy
skôr než začal
koniec nastal
chápe, už pochopil
z klbka hadov
povstanú ľudia
zemepis naruby
dejepis pred nimi
dejiny rýchle jak…
brat brata, človek človeku
také sú noviny
boh tu už nebýva
ak aj bol, zabudol
iba pach pekiel
zápach po síre
prechodný pobyt
na inej adrese
v zlom vesmíre
a za toho boha…
neni toho boha…
čo by to zastavil…
POSLEDNÁ MOŽNOSŤ
život samá zloba
svet plný bolesti
do toho hudba
len hreje a hrá
na správnu strunu
zo súhvezdia orion
sto svetelných rokov
počuť iba jeden tón…
ten tón je možnosť
ten tón je mier
samota najhoršia na svete
v bolestiplnom živote
muzika, ty hrej a hraj
tú našu molovú
poslednému zúfalcovi
na modrú planétu
zničenú a stratenú
na samom okraji vesmíru
ten tón je mier
posledná možnosť
SEDEM SMRTEĽNÝCH
za siedmimi horami
sedem hriechov
slastne a smrteľne
za siedmou riekou
scéna ako z hororu
v špinavom meste
krásku v rukách Zviera
v nepriestrelnej veste
vo dverách hostinca
nepríčetný pohľad
v ňom rozsudok smrti
ale nehrá sa na boha
„som plný zla a prázdnoty
a musím to zo seba dostať von
a všetko je prejavom niečoho“
čo???
chlapi trikrát zvolali
čoho???
čierne oči plakali
nie!!!
čierne oči išli spať
prečo???
hádanka, hlavolam
nechcel im ublížiť
ani muche, ani za mak
čo mal však robit
keď nemohol inak?
šesť guliek zo striebra
každá za jeden hriech
už ostáva len posledná
nabije a zabije
kde bolo tam bolo
potok krvi, sedem tiel
a v tých telách olovo
do večných lovíšť odišiel
pamätaj:
nevie sa čoho, ale všetko
je prejavom niečoho